Helle Anker, Fabian Christensen, Hans Pettersson.
Det er spektakulært. Iscenesatt. Opplyst.
Fy faen!
- Hva gjør du her? - Вesøker kjæresten min.
- Hvordan var København? - Bra.
- Vi må betale egenkapital på huset! - Var det i dag?
Hent en bag i Sverige.
- Bare løs problemet. - Det skal jeg, Freddie.
Pappa døde i morges. Nå er det bare du og jeg.
Slutt å følge etter meg!
Ha det, pappa.
Jeg håper at jeg har kunnet vise at lykke faktisk er et valg.
- Skal jeg komme inn litt? - Kom inn.
- Hva er dette? - En cold case.
Savnete personer.
Har vi ikke møttes før? Jeg pleier å huske ansikt, så det tror jeg.
Er alt bra?
- Du sier ikke så mye. - Hva tror de jeg har gjort?
Jeg har ingen anelse. Ikke bekymre deg, de har droppet det nå.
- Hvordan gikk intervjuet? - Bra. Jeg skal dit igjen.
Jeg krysser fingrene. Si fra om det er noe vi trenger å gå gjennom.
- Telefon til deg. - Hvem er det?
Det vet jeg ikke.
Det er Lukas.
Hallo?
Jeg aner ikke hvem som skjøt. Sikkert en eller annen gærning.
- De skyter ikke med kikkertsikte - Det trodde jeg.
Da er det tilfeldige ofre. At de ringte, tyder på at du var utvalgt.
Da stryker vi gærningteorien. Har du andre forslag?
Krypskytter, militær, Kill Brothers.
Ja, det kan vi gjøre. Om 45 minutter?
Kom igjen, nå.
Kjenner hun til den? Den lille lasten din?
Jeg kom på hvor jeg har sett deg. Har du fortalt henne det?
- Hva vil du? - Bare la deg vite at jeg vet det.
En trenger kanskje en tjeneste en vakker dag.
- Det kan du nok glemme. - Jaså?
Lars-Ove Åbrahamssons søster er tilbake. Vi må til Sverige.
Skal dere til Sverige nå? God tur.
Vi kommer tilbake.
- Den etterforskningen du ga meg... - Ja?
En kvinne og to barn ved navn Sabroe. Er det slektninger av deg?
Det er min kone og to døtre.
Jeg gikk på jobb en dag for seks år siden. Jeg sa: "Vi ses i kveld."
Og da jeg kom hjem igjen, var de forsvunnet.
- Var din kone deprimert? - Nei.
- Hadde de grunn til å stikke? - Du mener om jeg slo dem?
- Nei, jeg bare lurte. - Nei, det var ingen grunn.
- Ingenting tyder på noe kriminelt. - Nei. De er bare forsvunnet.
Forandrer det noe at det er familien min?
- Vil du fortsatt hjelpe meg? - Ja, men ikke nå.
Margareta Abrahamsson?
Saga Norén. Og Henrik Sabroe. Vi vil snakke med deg om din bror.
- Hun er døv. - Jeg forsto det.
- Kan du tegnspråk også? - Ikke nok til å avhøre noen?
- Tolk er på vei. Vi får vente. - Ja. Hei.
- Min bror og jeg møttes ikke. - Når traff du ham sist?
Det er lenge siden. Attitallet. Åttien, kanskje.
Har du ikke sett din bror på trettifem år?
- Nei. - Hvorfor ikke? Hva skjedde?
Jeg fikk barn.
Vet du ingenting om ham?
Hvorfor han måtte bytte jobb hele tiden og flytte fra skole til skole?
Nei.
Det var elevene som klagde.
Det ble politianmeldelser.
Men det ble ingenting av det, aldri noen tiltale.
Seksuelle overgrep?
Ja, blant annet. Han var syk.
Sier navnene Hans Pettersson og Helle Anker deg noe?
- Nei. - Så du vet ingenting om din bror?
Vi hadde ingen kontakt.
Det... Ja, jeg kan ikke hjelpe dere.
Karin? Hei.
- Jeg er på besøk. - Det ser jeg.
Vi var gift i 25 år. Han er far til mine barn. Jeg har rett til det.
Selvfølgelig har du det.
Men dere er ikke gift lenger, og jeg er ikke grunnen til skilsmissen.
- Det tror jeg hva jeg vil om. - Det tenkte jeg.
Men når jeg er her, er ikke du her. Og jeg er her nå.
Så...
- Hva er det for noe? - Det ser ut som et brennemerke.
Saga?
Hei. Kommer du?
Ja. Du kan ha oversett noe. I munnen på ofrene.
- Henrik Sabroe, Københavnpolitiet. - Jeg holder på med ditt siste offer.
Seneste. Vi vet ikke om det er det siste.
Han døde av blodtap på grunn av skadene på de ytre genitaliene.
- Levde han da de ble skåret bort? - Ikke skåret. De ble slitt av.
- Vet du hvordan? - Med en sakte akselererende kraft.
- Det tok tid? - Ja. Hva kan jeg ha oversett?
Underkjeven. Mellom kinn og tannrad, høyre side.
- Nei, for helvete... - Beklager.
Ser man det...
De andre ofrene?
- Nei, ingenting der. - Det handler altså om en copycat.
- Helle Ånker, da? - Vi har levert henne ut.
Hun blir begravd i dag.
Saga Norén, kriminalpolitiet i Malmö. Vi må åpne kisten.
- Hva? - Vi må åpne kisten.
- Nei, det får dere ikke. - Det er en politisak.
- Dere rører henne ikke! - Jeg vet at det er vanskelig.
- Ikke gjør det, da! - Vi skal bare raskt ta noen bilder.
- Om vi ikke må ta henne med oss. - Men det er høyst usannsynlig.
- Det vet vi ikke ennå. - Dere kan ikke gjøre dette.
Lukk dørene.
Hun har også en. Kom. Hold der.
Takk.
Sånn. Nå kan de fortsette med begravelsen.
Det kan være bra å ha liket.
- Jeg har ikke oversett noe mer. - Du overså merket i munnen.
- Hvor lenge har du kjent meg? - Siden 22. februar i 2001.
- Har du tillit til meg? - Ja. Du er veldig profesjonell.
- Da så. - Men du overså merket i munnen.
Vi tar henne med oss. Vi kan det. Ellers hadde vi ikke gjort det.
Dere kan ikke gjøre det! Jeg orker ikke å gjøre dette en gang til.
- Har du aldri mistet noen? - Jo, men det ble ikke politisak.
Vi kommer til å ordne med transporten.
Hvorfor har ofrene brennemerker?
Det blir brukt for å vise eierskap. Eller for å straffe.
Hadde det vært eierskap, ville det vært synlig.
Så trolig er det for å straffe.
Etterlot din far seg noen skriftlige eller muntlige ønsker?
Nei, han skulle leve for alltid. Og da han ble syk,-
- føltes det naturligvis rart å ta det opp.
Men hva tror du han ville? Å bli begravd eller kremert?
Hvordan orker du å gå rundt i all denne døden?
Det er en vanesak.
Og... Lov ikke å le.
Jeg kan ikke formulere meg som deg,-
- men det får meg til å sette pris på livet.
Du er aldri mer levende enn når alt omkring deg er dødt.
- Det hørtes dumt ut. - Nei, overhodet ikke.
- Jeg kunne ha skrevet det selv. - Du må gjerne bruke det.
Og meg.
- Her? - Hvis du vil.
Nei, men du... Nei, nei. Nei.
- Jeg beklager. - I kveld, kanskje?
- Jeg har teaterbilletter. - Jeg har allerede planer.
Så klart du har.
Så hva sa vi? Вegravelse eller kremasjon?
Jeg er hjemme!
Hei.
Du tok jo pengene! Mine penger!
Til tross for alt som er hendt, så spiller du igjen.
Ja, men jeg vant.
24 600. Det er nok til egenkapitalen. Er du ikke glad?
- Du skjønner ikke en dritt. - Nei, tydeligvis ikke.
Da er det bra at jeg har deg som er så vakker og vidunderlig.
Og smart og klok og fantastisk og elsker lille dumme meg.
- Du er helt håpløs. - Det vet jeg.
Saga!
- Dere tok liket fra begravelsen! - Ja. Det var levert ut for tidlig.
Å gripe inn på den måten krever stor grad av empati.
Jeg hadde sendt en annen.
- Resultatet hadde blitt det samme. - Men ikke framgangsmåten.
Du skal gjøre det du er dyktig til, Saga.
Den type interaksjon med andre mennesker er ikke din sterke side.
- Jeg leder jo etterforskningen. - Før. Med Hans. Ikke nå lenger.
Jeg vil bli tettere informert, og vi lager en handlingsplan sammen.
- Ok? - Ja.
- Kan vi zoome personene i bilen? - Vi kan komme litt nærmere.
- Hva ville Linn? - Begrense min myndighet.
- Hvem er det der? - Det er Julia, datteren min.
- Hva gjør hun her? - Det skar seg med barnevakten.
Det er natten Anke Heller døde. Det er ungdomssentrets varebil.
- Hun er utenforstående. - Hun er sju år!
- Vi vet ikke hvem hun prater med. - Ingen, jeg lover.
Dette er det beste jeg får fram.
Å, faen. Hvem det enn er, så vil han ikke bli gjenkjent.
Hvorfor skjuler Mehmet identiteten om han bare skulle møte kjæresten?
- Hei, Mehmet. Står til? - Hva er det nå?
Den kvelden du dro til Sverige...
- Hva hadde du på deg, da? - Hva jeg hadde på meg?
- Det husker jeg ikke - Prøv.
Tar du av deg capsen hjemme hos kjæresten din?
- Du hadde kanskje ikke caps? - Det husker jeg ikke.
- Da får du bli med oss. - Nå?
Etter et par timer i et lite rom uten noe å gjøre, husker du sikkert.
- Jeg skal hente ryggsekken min. - Da blir vi med.
- Jeg skal på do. - Gi meg telefonen.
Hvor ligger do?
Ja.
Hva skal jeg si?
Mehmet! Kom nå.
- Hva er det? - Nå husker jeg hva jeg var ikledd.
Grå treningsbukse, hvit t-skjorte, blå hettegenser, сaps og solbriller.
- Kom du plutselig på det nå? - Jeg ble stresset da dere spurte.
Det er uvanlig med et så detaljert hukommelsesbilde.
- Det betyr at hun ikke tror på deg. - Noen har sagt hva du skal si.
Ja vel?
Du har selvsagt slettet samtaleloggen.
Den kan vi lett gjenskape.
Vi etterforsker 4 drap og en politi- sjef er i koma. Vil du tas for det?
- Hva mener du? - Det er ikke rom for tolkning.
- Det betyr at du er en stor idiot. - Nei.
Slutt å være en idiot, Mehmet! Se på meg.
Fortell hvem du har snakket med. Hvem sa hva du skulle si?
Si det nå.
Det var Lukas.
Henrik Sabroe fra politiet: Lukas Stenstrup må bli på sykehuset.
Han er ikke her.
- Hvor er Viola? - Hos mamma. Hun vet ingenting.
- Er det jeg som skal begynne? - Nei, beklager.
Jeg vet bare ikke hva jeg skal si. Du så bildene.
- Var det første gang? - Nei.
Men for helvete, Anna! Med Benjamin?
Du og jeg er én ting, men hvordan kunne du gjøre noe sånt mot Eva?
Det var ikke virkelig. Det var kravløst, lett... flukt.
Men nå er det over, og jeg står her med oss, Eva, mamma og pressen.
Og det er virkeligheten.
Anna, det var en feil.
Jeg kommer offentlig til å stå ved din side.
- Har du snakket med mamma? - Ja.
Vi må raskt legge denne historien bak oss,-
- så firmaet, Viola og vi ikke tar skade.
Firmaet, Viola og vi? I den rekkefølgen?
Jeg tror jeg er mer forståelsesfull enn de fleste menn hadde vært.
Ja, det er jeg igien. Ring meg. Vær så snill.
Benjamin?
- Hvorfor tar du ikke telefonen? - Jeg vil ikke snakke med deg.
- Hvordan har du det? - Bra. Jeg tenker mest på Anna.
- Alt dette er hennes feil. - Hva da?
Ingenting er hennes feil. Vi elsker hverandre.
Jeg vet hva du tenker, men hun elsker meg også.
- Vi skal være sammen. - Hva sier hun om alt dette?
- Har hun ringt? Hun utnytter deg. - Nei! Hun elsker meg.
Forstår du nå hvorfor jeg ikke vil snakke med deg?
Vi eier et hus! Det er vårt. Kom.
- Hus og hus... Det er mye jobb. - Vi får inn håndverkere senere.
- Kom nå. Er du ikke glad? - Jeg er glad om du er glad. Men...
- Det er bare så langt unna alt. - København er ikke bra for deg.
Nå begynner vi på ny, bare du og jeg.
Kom og se altanen og huskene. Tror du ikke at det kan bli fint?
Se, så fin stor hage. Der kan vi bygge svømmebasseng.
- Svømmebasseng? Ja visst. - Får jeg ta et bilde av deg?
Fett.
Vi føyer til et "absolutt". "Den absolutt største feilen..."
Jeg sier ikke det. En offentlig unnskyldning gjør det bare større.
- Vi selger verdier også, Anna. - Jeg må tenke på Benjamin.
Nei, det må du ikke.
Hvordan kunne du legge deg ned med en syttenåring?
Spiller alderen noen rolle?
Hvis du hadde ligget med en på din egen alder, ville du bare vært utro.
Nå er du utro og patetisk.
Jeg bryr meg om ham. Virkelig.
Da fortsetter vi. "Den absolutt største feilen..."
Han er etterlyst i begge land. Vi leter der Lukas pleier å være.
- Hvorfor lot du Mehmet ringe ham? - Det gjorde jeg ikke, han ringte.
Det var min feil. Jeg tenkte ikke på at han kunne ha en mobil til.
- Noe mer før vi slutter? - En foreløpig rapport fra Teknisk.
Spor av fremmed dna i sentrets bil.
De sjekker om det matcher Helle Anker. Men ingen blodspor.
Kan man kjøre rundt med et knivstukket lik uten blodspor?
- Du tror ikke at det er han? - Vi vet bare at han dro til Sverige.
Han stakk av fra sykehuset. Kan du tenke deg en annen årsak til det?
- Nei. - Mer...!
I Lars-Ove Abrahamssons pc var det barnepornografi.
- Derfor manglende kjønnsorgan. - Vi prøver å identifisere ofrene.
- Gå gjennom alle hans elever. - Det må jo være tusenvis.
Få hjelp.
Begynn med anmeldelser og se om du finner noe navn som matсher.
- Noe mer? Da ses vi i morgen. - Jeg skal også gå. Julia?
- Kom. Jeg skal på date. - Jaså?
- Skal hun være med? - Ja, Tina vet at jeg har barn.
Det betyr ikke at man vil treffe det.
Er den til meg?
- Hva er dette? - Du, han og pappa.
- Ja vel, det ser man ikke. - Ikke bry deg om henne.
Den var kjempefin. Du også.
Hva er det med deg og Linn?
- Jeg er ikke vant til å bli tvilt på. - Si fra da.
Ikke bare ta imot. Du er hennes beste politi. Det vet hun godt.
Tenk om det ikke stemmer. Hans kan ha feid mine feil under teppet.
Hans så til at du kunne fokusere på jobben din.
Skal jeg snakke med henne? Vi er et team.
Hennes jobb er å bygge oss opp, ikke å bryte oss ned.
Du er simpelthen for god til å tvile på deg selv.
Takk.
Jeg er ikke født med en sølvskje i munnen.
Dere som kjenner meg, vet at foreldrene mine slet.
Vi gikk sjelden på kino eller restaurant.
Men vi gikk på museum.
"Man får aldri nok av vakre ting", sa pappa. Og det var gratis for barn.
Men alt var ikke vakkert. Kunsten kunne også være foruroligende.
Krevende og skremmende.
Den fikk til å tenke over livet. Kunsten ga meg en retning.
Og det er vel det kunsten kan.
Nå er vi søkkrike. Jeg og min vakre, talentfulle kone Åsa.
Kom, Åsa.
Vi kan kjøpe den kunsten vi vil eller dra jorden rundt for å se.
Men ikke alle er så heldig stilt.
Og derfor har vi donert penger, så museet kan bygge en ny fløy.
Men...
Men mens vi venter, stiller jeg ut kunst fra min private samling-
- for å glede andre og kanskje få dem til å tre inn i kunstens verden-
- og dermed i livets verden. Takk.
Freddie Holst!
- Du angrer vel ikke, Jeanette? - Absolutt ikke.
- Gjør du? - Nei, ikke om ikke du angrer.
Se her.
Hva er det der? Er det ikke fint?
Marc!
- Gikk det bra? Har du vondt? - Det gikk bra.
Rull ned.
- Du blir her. - Hva?
- Marc! - Se på meg. Du var alene i bilen.
- Gjenta: Jeg var alene i bilen. - Jeg var alene.
Bra musikk, det der.
Jeanette! Hvem er dere? Jeanette!
Du blir her!
Kjør.
Fin tale.
- Hei, Claes. - Freddie.
- Det var lenge siden. - Virkelig.
- Jeg ventet ikke å se deg her. - Nei. Men nå står vi her.
Freddie? Kan jeg ikke ta et bilde?
Du har lagt deg litt ut, hva?
- Claes! Så det var du. - Beklager, jeg må ta telefonen.
Jeg sa akkurat gratulerer til Freddie for magen og utstillingen.
- Takk. - Mye vakkert å på.
Men det syntes jeg allerede da jeg eide en stor del av verkene.
Colbert, Colbert... bare gjør som vi har avtalt.
- Du ser ut til å ha det bra. - Jeg har det bedre enn på lenge.
Claes Sandberg? Kan du bli med meg?
- Beklager. Er det skjedd noe? - Nei.
- Hei. - Kjenner du henne?
Ja, det gjør jeg.
- Hva gjør du her? - Jeg er din "pluss en".
- Hvordan visste du at jeg var her? - Jeg så invitasjonen hos deg.
Du skal vel slippe meg inn? Ligger vi sammen, kan vi vel ses sammen?
Ja, dette er min "pluss en".
Annika Melander, om du trenger å skrive det opp.
- Du skulle jo på teater. - Dette virket morsommere.
Min oppførsel har ikke bare skadet familien min, men firmaet vårt òg.
Som du snart skal bli adm.dir for, ryktes det.
Hva skjer nå?
Mannen min er forståelsesfull, og vi skal jobbe med forholdet,-
- som vi begge vil skal fungere igjen.
- Og den unge mannen? - Ja, hva skal man si?
Det var et bevisst valg. Jeg skylder ikke på noen, men det var en feil.
Hvordan har dagen din vært?
Det er denne fyren Lukas,-
- som vi har etterlyst i dag.
Han var i Sverige den natten Helle Ånker ble drept, for å selge stoff.
- Men hvordan forklarer jeg det? - Kjøper du av ham?
Jeg tror ikke at jeg har gjort det.
Men han kjente meg igjen, så... Jeg vet ikke hvor han har sett meg.
Så jeg... Jeg tror at jeg kjører en tur.
- Blir du sen? - Hva? Det håper jeg.
- Hei. Hva gjør du? - Leser.
- Vil du ha selskap? - Nei.
- Vil du ha sex? - Det var ikke derfor jeg kom.
Da kan du komme inn, ellers vil jeg være alene.
- Kan vi ikke se på film? - Pornofilm?
- Nei, en vanlig film. - Nei. Sex eller alene.
- Vi kan godt ha sex. - Вra. Kom inn og kle av deg.
- Hva gjorde Claes på vernissasjen? - Vet ikke.
- Hadde du invitert ham? - Nei.
- Så eksen din var der tilfeldigvis? - Han er jo berømt.
Han har suksess med bøkene, så arrangørene hadde vel invitert ham.
- Han så ut til å ha det bra, hva? - Ja.
Å, faen. Vent her, jeg skal bare snakke med ham.
- Hvem var det? - Ingen. Forretninger.
Kan du hjelpe meg med glidelåsen?
Takk.
Bare en uke igjen. Har du noen anelse om hvor varmt dette er?
Nå vil jeg ha et glass champagne. Vil du også ha?
Jeanette har flyttet inn i gjestehuset.
Jeg må ha kontroll på henne og barnet de siste ukene.
- Jeg skulle jo slippe å møte henne. - Ja, men hun er ikke forsiktig nok.
Er du overrasket? Du valgte henne, så du får ordne dette et annet sted.
- Åsa, det er for barnets skyld. - Hun kan ikke bo her.
Det fins utmerkete hotell... som du kan ta inn på.
Jeanette blir her til barnet er født. Det er ingenting å diskutere.
- Hvorfor må jeg bo her?! - Det er for barnets skyld.
Du må være mer forsiktig.
Hva gjør du?
Ikke smugle bager. Ikke kjøre rally på skogsveier.
Det er sønnen min du har i magen.
Legen sier at alt ser bra ut. Du trenger bare å hvile.
Bare si fra om du trenger noe. Men du må bli her.
- Marc da? Jeg må ringe ham. - Han vet hvor du er.
- Det kan vente litt. - Nei.
Det må det. Du kan ikke få mobilen din akkurat nå.
- Sparker han? - Nei, han beveger seg bare litt.
Anna? Ånna?
- Hun vil ikke snakke med deg. - Jeg må snakke med henne.
Hun har sett at du har ringt hele dagen.
Hvis hun hadde villet snakke med deg, ville hun svart.
Tror du hun hadde forlatt Viola og alt hun har for å være med deg?
Hun hadde det litt morsomt, hun ble oppdaget og nå er det over.
Du har vel sett intervjuet? Ingen tvang henne til det.
Det var mitt valg. Jeg skylder ikke på noen, men det var en feil.
Det er den absolutt største feilen jeg har gjort i mitt liv.
... feil. Det er den største feilen jeg har gjort i mitt liv.
Det var en feil. Den største feilen jeg har gjort i mitt liv.
Du har fått melding.
Du fikk en melding på telefonen din.
KOM HJEM
Slett meldingen.
Hei, Henrik. Det er på tide med den tjenesten.
Er vi alene? Kona og ungene, da?
- De er ikke hjemme. - Jeg er ikke involvert i de drapene.
Du vet hva jeg gjorde i Sverige. Du er jo kunde.
- Hvem var det som skjøt deg? - Jeg utvidet litt for kraftig.
- Jeg må reise bort. - Jeg skal ikke stoppe deg.
- Jeg kan ta fergen fra Trelleborg. - Jeg skal som sagt ikke stoppe deg.
Jeg er etterlyst i Danmark og i Sverige. Kjør meg over broen.
Det kan jeg ikke gjøre.
Det må du. Eller skal jeg sende disse til sjefen din?
- Hvor lenge har du tatt dop? - Dette gjør oss ikke til venner.
Lukas!
- Hva gjorde han her? - Han ville snakke med meg.
Vi trodde at han hadde drept Helle Anker og Lars-Ove Abrahamsson.
Men han sa at han var uskyldig. Han hadde solgt stoff.
- Derfor ba han Mehmet Iyge. - Han erkjente det?
- Og så? - Han ville melde seg.
Han ville at vi skulle ta bilen til dere i Sverige.
Han tilsto narkotikalovbrudd og skulle dra til oss?
Han var livredd. Han hadde skyldfølelse og fryktet for livet.
Han hadde provosert feile personer.
- Så du hvem som skjøt? - Вilen var en Mercedes C200.
FL44559.
- Går det bra med deg? - Jeg blir bra igjen.
Selvfølgelig blir jeg det.
Jeg ble veldig skuffet da du ikke kom på minnestunden.
- Men du har alltid skuffet meg. - Hva snakket dere om?
Deg. Hvordan du drev din lille- søster til selvmord. Вlant annet.
- Det gjorde jeg ikke! - Ikke? 14 er en vanskelig alder.
Jeg og pappa i fengsel. Alene med en følelseskald forstyrret søster.
Skal du slå meg? Du kan ikke skade meg mer enn du alt har gjort.
Se på meg. Se på meg!
Stakkars, stakkars jente.
- Hva ville moren min? - Det kan jeg ikke si.
Lukas Stenstrup ble skutt og drept i morges utenfor Henriks hus.
Han tilsto narkotikalovbrudd. Vi avskriver ham inntil videre.
Hvorfor pratet du med mamma? Du prater ikke med de andres foreldre.
- Skulle jeg nektet henne et møte? - Ja.
- Hun lyger. - Jeg kan ikke diskutere samtalen.
Hun lyger!
Saga Norén, Malmö kriminalpoliti.
Hva var det du ville at jeg skulle se?
Brennemerkene i munnene. Jeg renset og undersøkte nærmere.
Det ser ut som et slags tegn. Det er det samme på Hans-
- og Lars-Ove Abrahamsson. Men forskjellige tegn.
Det er det babylonske tallsystemet.
Linn her. Jeg trenger hjelp med en gammel sak av en jeg kan stole på.
- Så bra at du kan hjelpe meg. - Selvsagt.
- Hei. - Hei. Hvor har du vært?
- Rettsmedisinske. - Har du hørt om Lukas?
- Han døde i mine armer. - Var det han som smset i morges?
Nei. I morges? Det var ikke han. Mener du i natt? Ja, det var han.
- Åkkurat. - Jaså.
Kjør til sommerhuset Jeg henter Viola
Benjamin. Legg igjen beskjed eller sms.
Hei, det er jeg.
Beklager at jeg ikke svarte i går. Jeg var...
Jeg er lei for det jævla intervjuet, jeg måtte.
Men jeg har tenkt-
- på hvor jeg er lykkelig, og det er med deg.
Jeg driter i alle. Jeg må gjøre det som føles rett: A være med deg.
Jeg elsker deg.
Tekst: Hilde Modahl, NAViO www.undertext.se